GLAVNE ULOGE:
D O B R I W I L L H U N T I N G
SCENARISTI
REDATELJ:
F(x) na kvadrat dx.
Molim vas, završite Percivala do sljedećeg sata.
Mnogi od vas su to radili u nižim razredima,
ali neće škoditi da malo osvježite sjećanje.
Hvala, Steven.
Ujedno sam napisao i napredni Fourierov sustav na glavnu
ploču u hodniku. Nadam se da će ga netko od vas znati
dokazati do kraja semestra. Onaj komu to uspije neće samo
biti u mojoj milosti, nego će njegovo ime postati slavno
tako što će taj uspjeh biti objavljen u prestižnom
tehničkom časopisu M.I.T. Tech. Među pobjednicima
nalaze se nobelovci, dobitnici međunarodne nagrade za
matematiku, za mlađe od 40 god, astrofizičari
i ljupki profesori ovog sveučilišta. To je sve.
Imate pitanja? Uvjeren sam da Tom zna odgovore.
Zdravo, Wille. - Krystyn, kako si?
Nisam poševio Cathy sinoć. - Nisi? Zašto? - Ne znam.
Cathy! Zašto mi sinoć nisi dala vrućeg seksa kao obično?
Jebi se ti i tvoje irsko prokletstvo, Chuckie!
Zar misliš da bi tratila energiju šireći noge za taj
tvoj mali kurčić? Idi kući i sam si ga drkaj. - Kurčić?!
Fali joj zub, Wille. Ima problematičnu kožu.
K tome, 5:2 da će je Morgan oženiti. Ne možeš dovijeka
tucati buduću ženu svog prijatelja. Nije u redu.
Kamo ćeš ti? - Idem kući. - Odjebi, tek je 22 h.
Umoran sam.
Nemaš ti pojma o irskom prokletstvu. To ne postoji.
Ne odguravaj me natrag! - Ne naguravaj se na ploču!
Odluči sam.
Dobit ćeš svoje. - Misliš da te se bojim? Naguravaš
se na ploču. - Casey sljedeći tjedan radi kao izbacivač
u nekom baru na Harvardu. Trebali bi otići tamo.
Što bi radili tamo? - Sredili bi neke pametnjakoviće.
Ti se uklapaš tamo.
Što je? Još si hrabar? Hajde!
Profesore Lambeau? - Da? - Ja sam vaša studentica.
Mi smo gore u zgradi za matematiku i znanost. - Dođite.
Subota je. Osim ako ne želite večeras sa mnom na piće.
Možda. Nismo mogli čekati do ponedjeljka da saznamo.
Što? - Tko je dokazao teorem.
Točno je.
Tko je to uspio? Jack? - Nisam ja. - Nemesh? - Nikako.
Hajde, Joey Mac! - MacNamara udara.
Hajde, mali!
Trči, Mac! - Tako je, malac!
Tko je ona cura s dobrom guzom? - Jako dobra guza.
Tko je frajer s njom? - Onaj glupi Digić.
Will ga zna. - Znaš ga? - Carmine Scarpaglia.
Ubijao me od batina u dječjem vrtiću.
Jebeš ovo. Idemo po hranu. - Nećeš pričati s njom?
Jebeš nju. - Mogao bih pojesti hamburger. - Idemo u Kelly!
Ne idem u Kelly samo zato što ti se sviđaju konobarice.
Dalje je 15 minuta. - Zar ne možemo izgubiti 15 minuta?
Dupli burger.
Chuck, naručio sam dupli burger. - Daj, umukni!
Znam što si naručio! Bio sam tamo! - Daj mi onda sendvič!
Ja sam ga platio! Koliko imaš novaca? - Rekao sam ti da ću
imati sitnog kad kupim sladoled! Daj mi moj sendvič!
Nemoj biti šupak! - Daj mi 16 centa koje imaš i stavit ću
rezervaciju na tvoj sendvič. Čuvat ćemo ti ga ovdje.
Plaćaj svaki dan po 6 centa i na kraju tjedna je tvoj.
Šupak! - Nisam ti ja socijalna ustanova za sendviče.
Moramo se dogovoriti oko kreditiranja. Isto kao kad si
kupio kauč. Plan isplate. Sjeti se kako tvoja mama
plaća 10 dol. Svaki dan do kraja godine. Kupila ga je
u Rent-A-Centru. - Mogu sad dobiti sendvič?
Evo ti tvoj jebeni dupli burger!
Čekaj, Chuck. Uspori. - Koga imamo? - Još ne znam.
Koji vrag? - Ti, rugobo! Začepi gubicu!
Daj, Wille.
Vidjeli smo ga u parku. Onda smo se trebali potući.
Sad imamo sendviče. - Začepi, Morgane. Ideš. - Ne idem.
Onda nemoj. - Ne idem! - Ideš, Morgane!
Ako ne izađeš za 2. sek, kad završim s njima,
ti si sljedeći. - Carmine, Ja sam. Will. Išli smo
zajedno u vrtić.
Wille, policija! Idemo!
Polako, braco.
Čini mi se, ili se znatno povećao broj studenata?
Sanjam li ili ste došli slušati moje predavanje?
Prije bih rekao da ste došli na otkrivanje tajne
matematičkog čarobnjaka.
Dakle, ne odugovlačimo, pristupi, šutljiva lopužo
i primi svoju nagradu.
Žao mi je što ću razočarati nazočne, ali danas neće biti
raskrinkavanja. Moje kolege i ja napisali smo na ploču
zadatak koji smo rješavali više od dvije godine.
Neka bude rečeno, rukavica je bačena, ali nastavničko
osoblje je odlučno odgovorilo.
Kad je suđenje? - Sljedeći tjedan.
Oprostite. - Što to radiš? - Oprostite.
Na tome su ljudi ozbiljno radili. Ne šaraj po tome.
Ne bježi od mene. - Jebi se! - Mudrijaš. Kako se zoveš?
Bože.
Izgleda točno.
Koliko retardiran moraš biti da te nogiraju s tog posla?
Koliko je teško mahati metlom? - Nogirali su te s metenja?
Smanjuju broj osoblja. - Smanjuju broj retardiranih
koji rade za njih? - Umukni. Tebe nogiraju više od lopte.
Ali sad imam posao, zar ne?
Zašto su ti dali otkaz, Wille? - Smanjuju broj osoblja.
Moj ujak te može uposliti na rušenju zgrada. - Može?
Jučer sam te pitao za neki posao! - I jučer sam ti
rekao ne. Kako je, Case?
To je harvardski bar? Mislio sam da će na zidovima visiti
jednadžbe.
Želim vrč vašeg najboljeg piva.
Odmah se vraćam. Idem se upucavati komadima s Harvarda
na kraju bara. Šarmirat ću ih. - Nabaci i nama komade.
Bog, kako ste? - Dobro.
Djevojke, često... - Dolaziš ovamo? - Dolazim li često?
Ponekad. S vremena na vrijeme. - Tu se školuješ? - Da.
Mislim da sam slušao neke predmete s tobom.
Koje? - Povijest. - Možda. - Da. Mislim da je baš to.
Možda me se ne sjećaš. Sviđa mi se ovdje.
Ne znači da si genije ako dolaziš ovamo. Pametan sam...
Kako je? - Dobro. Kako si ti? Što si rekao, koji predmet?
Povijest. - Samo povijest? Opća predavanja? - Tako je.
Provjeri to. - To su dobra predavanja. Kako su se tebi
sviđala? - Iskreno, mislim da je više za početnike.
Ne sumnjam u to.
Sjećam se tih predavanja. Bio je između velikog odmora
i ručka. - Clark, prošeći. - Smiri se. - Ti prošeći.
Zabavljam se sa svojim novim prijateljem.
Bit će problema? - Ne vidim problem. Reci mi nešto
o evoluciji tržišne ekonomije u južnim kolonijama.
Ja tvrdim da je prije revolucionarnog rata
ekonomski uzorak, osobito u južnim kolonijama bio
agrarno predkapitalistički... - Naravno. Ti si postdiplomac.
Vjerojatno si čitao nekog Marksista. Možda P. Garrisona.
Vjerovat ćeš u to dok ne dođeš do J. Lemona.
Onda ćeš tvrditi da je ekonomija Virginije i
Pennsylvanije poduzetnička i kapitalistička još u 1740.
To će trajati do sljedeće kad ćeš se vratiti na
G. Wooda koji govori o predrevolucionarnoj utopiji
i stvaranju kapitalnih efekata vojne mobilizacije.
Neću. Wood drastično podcjenjuje utjecaj između
socijalnih razlika temeljen na bogatstvu, osobito
naslijeđenom. Vickers. "Rad u okrugu Essex".
Stranica 98, zar ne? Sve ćeš plagirati,
ili imaš i vlastito mišljenje?
Dođeš u bar, citiraš manje poznati odlomak, hiniš da su
to tvoja razmišljanja kako bi zadivio djevojke i osramotio
moga prijatelja?
Tužno je što ćeš za 50 god. Shvatiti da postoje dvije
sigurne stvari u životu. Jedna je da se to ne radi,
a druga da si bacio 150.000 dolara za obrazovanje kakvo
si mogao dobiti za 1.50 dol. Iz knjižnice, uz zakasninu.
Da, ali ja ću imati diplomu. A ti ćeš posluživati mojim
klincima hamburgere kad krenemo na skijanje.
Možda. Ali ja bar neću biti neoriginalan. Ako te to smeta,
izađimo van.
Ne smeta me. U redu je. - U redu je?
Vraški si u pravu. - Kako ti se sad sviđam, ništarijo?
Taj momak je opasno pametan.
Tek smo 3 min ovdje, a već smo naletjeli na štrebera.
Bile su dobre. Samo što ih nismo obradili, ali onda je
Billy uvrijedio jednu od njih. Ona golema rekla je da sam
počeo gubiti kosu i da sam predebeo. Odjebao sam je.
Jesam li progutao bubu?
Idiote. Čekala sam 45 min da mi priđeš, ali sad sam
umorna i idem kući. Nisam te mogla više čekati.
Ja sam Will. - Skylar.
Uzgred, onaj klon M. Boltona nije bio u našem društvu.
Znam. Dobio sam takav dojam. - Dobro. Moram ići.
Moram rano ustati i uzalud trošiti novac na preskupo
obrazovanje. - Nisam mislio na tebe. - U redu je.
Evo ti moj broj. Mogli bi izaći na kavu. - Mogli bi se
jednostavno naći i pojesti hrpu karamela.
Molim? - Arbitrarno je kao i ispijanje kave. - Da.
Eno onih štrebera sa skijaškim štosovima. Trebali smo
ga prebiti.
Voliš banane? - Da.
Imam njen broj. Što kažeš na tu bananu?
Oprostite. Je li ovo ured za Održavanje? - Da, izvolite?
Trebam ime studenta koji radi ovdje. - Nemamo takvih.
Možete provjeriti, molim vas? Radi u mojoj zgradi...
Koja je vaša zgrada? - Zgrada 2.
Ako je nešto ukradeno... - Ne, ništa takvo. Samo želim
saznati njegovo ime.
Ne mogu vam ga reći, osim ako imate pritužbu.
Ovo je prof. Lambeau. - A ovo prof. Hayes.
Tome, molim te.
Vrlo je važno. Molim vas. - Danas nije došao na posao.
Posao mu je našao njegov S.R. Nazovite njega.
S.R.? - Socijalni radnik.
Hvala.
Šupak.
Ima davni presedan, suče. Iz 1799. Optuženi se može
pozvati na samoobranu od vladinog agenta, ukoliko je
taj čin izazvan obranom od nasilja. H. W. Beecher
u svojoj knjizi iz 1997. Kaže... - Ovo je 20. stoljeće.
Oprostite! - Izruguje nam se. - Zajamčeno mi je pravo da
govorim u svoju obranu Ustavom SAD-a. - Nemoj meni
pričati o Ustavu. - Sloboda je, ako ste zaboravili,
pravo duša na disanje. Bez slobode, čovjek je sinkopa.
Što? - "Ibidem", suče. - Sine, sad ću ja.
Već 10 min čitam popis tvojih prijašnjih prekršaja.
Ne mogu vjerovati. Lipanj "93. Nasrtaj. Rujan "93., nasrtaj.
Krađa automobila, veljača "94. Kad si se sam branio
i oslobodio citirajući "Sloboda vlasničkih prava
konja i kočije" iz 1799. Vic. Siječanj "95.,
lažno predstavljanje kao policajac. Nanošenje teških
tjelesnih ozljeda, krađa, opiranje uhićenju, iz svega
si se izvukao. Bio si u nekoliko domova. Država te
premjestila iz tri zbog ozbiljnog psihičkog
maltretiranja. Drugi sudac bi možda suosjećao, ali udario
si policajca. Ideš u zatvor. Prijedlog o raspuštanju
se odbija. Jamčevina je 50.000 dol. - Hvala.
Skylar? Will ovdje. - Tko? - Will. Duhovit, zgodan dečko
kojega si upoznala u baru. - Ne sjećam se da sam upoznala
nekog takvog. Sjetila bih se. - Ovdje ružni, neugledni,
krezubi gubitnik koji se nalijao i dosađivao ti.
- Oh, Will? Sjećam se. Kako si? Pitala sam se
hoćeš li me nazvati.
Pričekaj malo.
Kako je, dušo? Hoćeš malo moje guze? - Sjećam te se
iz maloljetničkog doma. Kako si?
Oprosti. Možemo se naći ovaj tjedan? Sjesti u kafić
i jesti karamele. - Sjajno. Može. Gdje si?
Malo vjerojatno, ali možda studiraš pravo?
Sjedni. - Hvala.
Lijepo smo popričali.
Koga vraga hoćete? - Ja sam Gerald Lambeau.
Profesor kojemu si rekao da se jebe.
Što hoćeš, jebem ti? - Razgovarao sam sa sucem.
Pristao je pustiti te pod moj nadzor. - Doista?
Ali pod dva uvjeta. - Koja? - Moraš mi se javljati svaki
tjedan. - Zašto? - Da radiš na zadatku koji si počeo.
I učiš naprednije matematičke kombinacije.
Matematika s ograničenim brojem elemenata.
Zvuči zamamno. - Drugi uvjet je da odlaziš psihijatru.
Ja sam odgovoran za podnošenje izvješća o tome.
Ako ne ispunjavaš jedan od ta dva uvjeta, ideš u zatvor.
Radit ću matematiku, ali ne idem psihijatru.
Nije li to bolje nego biti u zatvoru?
Pročitao sam vašu knjigu. Mike je imao isti problem
kao burzovni mešetar Chad. - Točno. Baš tako. Odlično.
Hvala.
Pritisak, ne osuđujem, ne stavljam etikete,
ali to uništava tvoj potencijal. Nema više
lopovštine, budalaština, halabuke. - U pravu ste.
Bože, znam to.
Nećeš se tako lako izvući. Još malo. - Radim neke stvari.
Kakve stvari? - Skrivam ih od ljudi. - Skrivaš? - Izlazim na
određena mjesta. Družim se. - Da? Na kakva mjesta?
Određene klubove. - Lijepo, još. Kakve klubove?
Kao "Fantasy". - Fantasy? - Nije loše. - Još nešto.
Kad uđete, obuzme vas glazba.
Ona glazba... bump... bump... Zaplešete. Tako je... - Da.
Je li teško skrivati da ste homić? - Molim? Što?
Upravo ste me htjeli zaskočiti. - Zaskočiti?
Razočarat ću te... - Meni ne smeta što se guzite.
Guzim? O čemu pričaš?
Teški teorem može biti kao simfonija. Vrlo erotičan.
Ne mogu više raditi za javno dobro. Nije vrijedno.
Što se dogodilo? - Sljedeći tjedan nastupam na državnoj
televiziji. Nemam ti vremena ispričati, a još manje raditi
s onom munjarom. Potpuni luđak.
U svom si krevetu. Koliko ti je godina? - Sedam.
Što vidiš?
Nešto je u mojoj sobi. - Što?
Osoba. Lebdi iznad mene. - Sad si na sigurnom, Wille.
Tamo dolje je. Dira me.
Gdje te dira? - Dira me dolje.
Nervozan sam. - Ne moraš biti nervozan.
Počinje plesati i plesati. Divno je. Jer možemo se dugo
voljeti prije zalaska sunca.
Nebeske rakete u letu. Podnevni ushit...
Imam pametnijeg posla.
Jedan ples? Zbilja ste me hipnotizirali, znate.
Zaboga. - Otišao je. Svalite to na mene. - Rekao sam ti da
surađuješ s tim ljudima! - Gledaj me u oči. - Van.
Ne treba mi terapija. - Dosta! Izlazi van!
Nazvao sam Weintrauba... - Čemu?
Što ćeš učiniti?
Ima jedna osoba. - Tko? - Bio je...
Moj cimer u koledžu.
Povjerenje je veoma važno u vezi. I u kliničkoj situaciji.
Zašto je povjerenje najvažnija stvar u pristupu pacijentu?
Prestanite s oralnom fiksacijom i pridružite se.
Vinnie?
Jer je povjerenje... život. - Vrlo duboko. Hvala, Vinnie.
Uzmi bilješke od brata. Ako vam pacijent ne vjeruje,
neće biti iskren s vama. Tada terapija nema svrhu.
Ako vam ne vjeruju, nećete ih dobiti da spavaju s vama.
Sredite ih dok su ranjivi. To je moj moto.
Odlično, svi ste se uključili. Dobro došli natrag.
Zdravo, Sean.
Dame i gospodo, s nama je veliki čovjek, prof. Lambeau.
Dobitnik nagrade za kombinatornu matematiku.
Zna li netko kakva je to nagrada? Velika stvar.
Kao Nobelova nagrada za matematiku, samo što se ona
dodjeljuje svake četvrte godine.
Velika stvar. Velika čast. To je sve za danas.
Vidimo se u ponedjeljak. Razgovarat ćemo o tome zašto
je Freud uzeo dovoljno kokaina da se njime mogao
ubiti manji konj.
Hvala. Kako si? Drago mi je što te vidim. - I meni.
Imam nešto zanimljivo za tebe. - Trebaš krv i urin?
O čemu je riječ? - Zašto nisi došao na proslavu godišnjice?
Bio sam zauzet. - Nedostajao si nam. - Doista?
Kad smo se zadnji put vidjeli?
Prije Nancyne smrti. - Žao mi je. Bio sam na onoj
vražjoj konferenciji... - Primio sam tvoju sućut.
Zgodno.
Dobro obaranje. - Što je bilo? Dobio si blagu kaznu?
Na uvjetnoj sam. Moram se javljati dva puta tjedno.
Smiješno. Smotao si ih. Morgane, predaj se!
Bille, skini se s njega. Propustit ćemo utakmicu.
Nemam vremena. Imam posla. - Dječak je nevjerojatan.
Nisam vidio ništa slično. - Zbog čega je nevjerojatan?
Čuo si za Ramanujana? - Nisam.
To je čovjek. Živio je prije 100 godina. Indijac.
Točke, a ne perjanice.
Živio je u maloj kolibi u Indiji. Nije bio obrazovan.
Nije imao pristupa znanstvenom radu.
Slučajno je naletio na staru knjigu iz matematike.
Iz nje je ekstrapolirao teorije koje su godinama
zbunjivale matematičare. - Da. Neprestani razlomci.
Poslao ih je Hardyju. - Na Cambridge.
Hardy je odmah prepoznao briljantnost njegovog rada.
Doveo ga u Englesku. Godinama su zajedno radili stvorivši
neke od najuzbudljivijih matematičkih teorija ikad.
Genijalnost tog Ramanujana nema premca.
Ovaj dječak je takav.
Ali je pomalo defanzivan. Trebam nekoga tko će
prodrijeti do njega.
Nekog kao ja? - Da. - Zašto? - Dolazite iz istog mjesta.
Kojeg mjesta? - Iz istog ste susjedstva. - Iz Southiea je?
Genijalni dječak iz Southiea.
Kod koliko psihića si bio prije mene? - 5.
Da pogodim. Barry? Henry? Ne valjda Rick? - Sean,
molim te. Viđaj ga jednom tjedno. Molim te.
S tim dečkom je kao partija pokera. Nemoj mu pokazati
što imaš. Vjerojatno je pročitao tvoju knjigu.
Nije ju lako naći.
Zdravo, Wille. Uđi. Ovo je Sean Maguire. Will Hunting.
Kako si?
Počnimo. - Da, krenimo. Nabrijan sam. Neka liječenje
počne. - Ispričajte nas. - Da, molim te, Tome.
I ti, Gerry.
Da, naravno.
Kako si?
Odakle si iz Sothiea? - Sviđa mi se vaš ured.
Hvala. - Kupujete ove knjige na malo ili šaljete po djecu
psihiće da vam ih kupuju u svescima? - Voliš knjige?
Da. - Čitao si neku od ovih? - Ne znam. - A neku od ovih?
Vjerojatno nisam. - A ove na najgornjoj polici?
Te sam čitao. - Odlično. Što misliš o njima?
Nisam tu zbog izvješća o knjigama. Zašto ih sami ne
pročitate. - Jesam. Morao sam. - Sigurno je trebalo mnogo
vremena. - Jest.
USA, cijela povijest. Svezak 1.
Isuse. Pročitajte Zinnovu "Povijest naroda SAD-a".
Oborit će vas s nogu. - Bolja je od Chomskyjeve
"Manufacturing Consent"? Misliš da je to dobra knjiga?
Vi psihići me zbunjujete.
Trošite novac na pomodne knjige, a to su krive
jebene knjige. - Koje su prave jebene knjige? - Ona koja ti
zaviori kosu unatrag. - Nemam je baš mnogo.
Bilo bi zdravije da si zabiješ cigaretu u guzicu.
Da, ne slaže se s mojom yogom.
Vježbaš? - Vi dižete utege? Nautilus? - Ne, bućice.
Da? Bućice? - Da, prilično. - Koliko dižete? - 140 kg.
Koliko ti dižeš?
Vi ste to naslikali?
Da. Ti slikaš? Rezbariš?
Ne. - Voliš umjetnost?
Voliš glazbu?
Čisto sranje. - Reci mi što zbilja misliš. - Miks linearnog
i impresionističkog stvara zbrkanu kompoziciju.
Imitacija W. Homera, samo što bijelac vesla.
Monet nije bio jako dobar. - Nije to ono što me brine.
Što te brine? - Izbor boja. - Slikano je po brojevima boja.
Po brojevima boja? Boje su fascinantne. - Da? Zašto?
Mislim da ste korak do toga da si odrežete uho.
Da se preselim u južnu Francusku i prozovem Vincent?
Čuli ste izrijek, bilo koja luka u oluji? Možda ste to vi.
U kom smislu? - Možda ste vi usred velike, jebene oluje.
Nebo se ruši na vas, valovi se razbijaju o vašu brodicu.
Vesla samo što nisu pukla. Upiškili ste se u gaće,
kukate za lukom i svim silama se trudite da se izvučete.
Možda ste postali psihijatar. - Pogodak! Sad me pusti da
obavljam svoj posao. Hajde. - Možda ste oženili krivu ženu.
Možda trebaš paziti što pričaš.
Pazi, šefe.
To je to, zar ne? Oženili ste krivu ženu?
Što se dogodilo?
Napustila vas je? Tucala se s drugim?
Još jednom mi uvrijedi ženu i gotov si. Sredit ću te!
Jasno, šefe?
Vrijeme je isteklo. - Da.
Otpust, gospodo.
Dobro si?
Razumjet ću ako ga ne želiš više vidjeti. -Četvrtak u 16 h.
Pobrini se da mali dođe. - Hvala.
Ljupki ste s tim naočalama. - Hvala. - Divno. - Oduvijek sam
željela plavo sjenilo za oči. - Krasno.
Odrasla sam u Engleskoj u lijepoj školi. Bila je to
napredna, organska privatna škola tipa uradi sam.
Zatim Harvard. Poslije, nadam se, medicinski fakultet.
Moj mozak će na kraju vrijediti 250.000 dol.
To zvuči grozno, zar ne?
Donesite mi još jedan mai tai!
Ne, u redu je. Roditelji će biti sretni da ti to plate.
Ne, ja sam sretno platila. Naslijedila sam novac.
Harvard će dobiti sav taj novac? - Stanford.
Idem tamo u lipnju, kad diplomiram. - Dakle, htjela si
iskoristiti ovog mornara i pobjeći? - Prvo sam htjela
vršiti eksperimente nad tvojim tijelom. - Onda dobro.
Želiš vidjeti moj čarobni trik? - Naravno.
Obećao sam.
Ovo je za tebe, Rudolfe. - Čekaj, trebaš moj štapić.
Dotakni me. Neka karamele nestanu. Spremna?
1... 2... 3... Nema ih.
Ispada bolje kad imam zeca.
Ne idem često na sudare. - Koja nesreća za mene.
Znaš što sam mislila. Pomislio si na to. - Nisam. - Jesi.
Doista nisam. - Nadao si se da ćeš dobiti poljubac za
laku noć. - Ne, mislio sam da ću dobiti ševu za laku noć.
Ali zadovoljit ću se poljupcem. - Plemenito.
Hvala.
Ne, nadao sam se poljupcu.
Zašto onda ne obavimo to odmah?
Sada? - Da. Dođi.
Mislim da imam tvoj krastavac.
Opet vi?
Pođi sa mnom.
Što je ovo? Trenutak za čaj između dva muškarca?
Vrlo lijepo. Pale te labudovi? Neki fetiš? Trebali bi tome
posvetiti svoje vrijeme? - Razmišljao sam o onome što
si mi neki dan rekao. O mojoj slici.
Razmišljao sam dugo u noć.
Nešto mi je palo na pamet. Zaspao sam u miran san
i do sada nisam pomislio na tebe. Znaš što mi je
palo na pamet? - Ne. - Ti si klinac. Nemaš pojma o čemu
pričaš. - Hvala. - Nema na čemu.
Nikad nisi bio izvan Bostona.
Nisam. - Da sam te pitao nešto o umjetnosti, dao bi mi
iscrpno izvješće pročitano iz knjiga. Michelangelo.
Znaš mnogo o njemu. Životno djelo, političke aspiracije,
on i Papa, seksualnu orijentaciju, sva djela.
Ali ne bi mi znao reći kako miriše u Sikstinskoj kapeli.
Nikad nisi tamo stajao i gledao u taj divan plafon.
Vidio to.
Kad bih te pitao za žene, da bi mi popis najdražih.
Možda si i ševio par puta.
Ali ne možeš mi reći kakav je osjećaj buditi se kraj žene
i osjećati se doista sretnim.
Ti si težak dječak.
Da te pitam o ratu, nabacivao bi mi se Shakespeareom.
"Još jednom u obranu, prijatelji!"
Ali nisi bio ni blizu rata. Nikad nisi držao najboljeg
prijatelja u krilu i gledao ga kako zadnjim dahom traži
tvoju pomoć.
Da te pitam o ljubavi, citirao bi mi sonet.
Ali nikad nisi gledao u ženu i bio potpuno ranjiv.
Da ne znaš nikoga tko je ravan njenim očima.
Kao da je Bog spustio anđela na zemlju samo za tebe.
Koja će te spasiti pakla. Ne znaš kako je to biti
njen anđeo. Voljeti je, Proći s njom sve. I rak.
Ne znaš kako je spavati na stolici dva mjeseca u bolnici,
jer doktori vide u tvojim očima da se vrijeme posjeta
ne odnosi na tebe.
Ne znaš što je pravi gubitak. To se događa samo kad nešto
voliš više od sebe. Sumnjam da si ikad nekoga tako volio.
Kad te pogledam ne vidim inteligentnog, samouvjerenog
muškarca.
Vidim napuhanog klinca koji se usrao od straha.
Ali ti si genijalac, Wille. To nitko ne poriče.
Nitko ne može razumjeti tvoju oštroumnost.
Ali ti misliš da znaš sve o meni jer si vidio moju sliku.
Rasuo si mi život u komadiće.
Ti si siroče, zar ne?
Misliš da znam koliko ti je život bio težak, kako se
osjećaš, tko si, zato što sam pročitao Olivera Twista?
Po tome mogu spoznati tebe?
Osobno me nije briga, jer sve što od tebe čujem mogu
pročitati u nekoj knjizi.
Osim ako ne želiš pričati o sebi, o tome tko si.
Tada sam fasciniran. Tada pristajem.
Ali ti to ne želiš, zar ne?
Užasnut si onime što bi mogao reći.
Ti si na potezu, šefe.
Halo?
Prof. Valanti, to me vi opet zovete?
Pervertit.
Jebi ga! - Isuse, koga si zvao? - Nikoga. Zaboravio sam broj.
Retardirani. Izašao si na kišu bez broja? - Ne, bio je
to pozivni 900 za tvoju mamu. Ali ostao sam bez sitnog.
Skinimo se s majki, ja sam se baš skinuo s tvoje.
Duhovito. Evo ti 5 centa. - Nastavi mi proturječiti
i vidjet ćeš što će biti. Samo pazi. - U redu!
Samo se zezaj sa mnom!
Nema pušenja.
Kako nije pričao? Bili ste unutra sat vremena.
Sjedio je i brojao sekunde do kraja terapije.
Vrlo impresivno. - Zašto je to radio? - Da dokaže da ne
mora pričati sa mnom, ako to ne želi.
Je li to natjecanje u buljenju između dva klinca
iz istog susjedstva? - Jest. Ne smijem prvi progovoriti.
Znamo vašu teoriju, ali dječak je našao jednostavnu
geometrijsku sliku. - Struktura grananja ne valja.
Dodao je dvije vertikale. - Ali ja mogu zbrajati.
Stvar je kako se grupiraju krajnje točke. - Ako radimo...
Hej, gledajte.
Sve sam zapisao. Jednostavnije je ovako.
Ponekad se ljudima posreći. Vi ste briljantan čovjek.
Jednom sam se vozio zrakoplovom. Sjedio sam.
Kapetan je odrecitirao svoje: "Letimo na visini"...
Ali je zaboravio isključiti mikrofon. Okrene se kopilotu
i kaže mu: "Sad bi mi trebalo da mi ga netko popuši i kava."
Stjuardesa je požurila da ga upozori na mikrofon.
Jedan putnik joj dovikne: "Ne zaboravi kavu!"
Vozio si se zrakoplovom? - Nisam, ali to je vic.
Bolje je kad ga pričaš u prvom licu. - Jest.
Ševio sam, znate. - Zbilja? Blago tebi. - I to žestoko.
Prošli tjedan sam bio na sudaru. - Kako je bilo?
Dobro.
Izaći ćete ponovno? - Ne znam. - Zašto? - Nisam je nazvao.
Bože, ti si amater. - Znam što radim.
Ne brinite, znam što radim. Lijepa je, pametna, zabavna.
Drukčija od djevojaka s kojima sam izlazio. -Nazovi je, Romeo.
Da bih otkrio da nije pametna i da je dosadna?
Sada je savršena. Ne želim to pokvariti. - Možda si ti
sad savršen. Možda to ne želiš pokvariti.
Sjajna filozofija. Provest ćeš cijeli život, a nikoga nećeš
doista upoznati.
Moja žena je znala prdnuti kad je bila nervozna.
Imala je mnoštvo divnih, samo njoj svojstvenih osobina.
Znala bi prdnuti u snu.
Oprosti što ti to pričam. Jedne noći prdnula je tako
glasno da je probudila psa.
Probudila se i pitala: "To si bio ti?" Rekao sam, da.
Nisam joj imao srca reći. - Probudila je samu sebe?
Mrtva je već dvije godine, a sjećam se takvih sranja.
To je divno. Sitnice kao to. One mi najviše nedostaju.
Njoj svojstvene osobine za koje sam samo ja znao.
To ju je činilo mojom ženom. I ona je znala detalje o meni.
Sve moje sitne grijehe. Ljudi to zovu nedostacima.
Ali nije. To su dobre stvari.
Biramo koga ćemo pustiti u svoje male uvrnute živote.
Nisi savršen, kompa. Da ti skratim nervozu, djevojka
koju si upoznao, ni ona nije savršena. Pitanje je samo
jeste li savršeni jedno drugom.
To je najvažnije. To je intimnost.
Jedini način da to saznaš je da pokušaš. Nećeš to naučiti
od starog prdonje kao što sam ja. I da znam, ne bih
rekao upišancu kao što si ti.
Zašto? Rekli ste mi sve ostalo, zaboga! Pričate više
od svih psihića koje znam. - Ja samo predajem ta sranja,
nisam rekao da znam kako se to radi.
Preženit ćete se? - Moja žena je mrtva.
Obratite pozornost na riječ preženiti. - Mrtva je.
To vam je sjajna filozofija, Sean. Provest ćete cijeli
život, a nikoga nećete doista upoznati.
Vrijeme je isteklo.
Gdje si ti? - Oprosti, bio sam zauzet. - I ja.
Mislila sam da ćeš nazvati.
Bilo nam je lijepo. - Jest. - Oprosti, upropastio sam.
Nisi.
U redu je.
Dopustit ćeš mi da opet pokušam? Da te opet izvedem?
Ne mogu.
U redu. - Oh, ne nikad više. Samo ne mogu sada.
Imam zadatak iz kemije koji moram riješiti.
Zvuči zanimljivo, ali je strašno dosadno.
Neki drugi put. - Sutra? - Dobro.
Zašto si tu? - Nisam mogao čekati do sutra.
Odakle ti to? - Spavao sam s nekim iz tvog razreda.
Nadam se da nosi sandale i smrdi joj iz usta.
Idemo se zabavljati. - Ne, moram učiti. - Zašto?
Sutra imaš operaciju? - Ne. - Idemo.
Bože! Moj pas pobjeđuje!
Hajde, Misty! Pobjegni iz čopora!